(untitled) (Art of Medicine, 2026)
Рак грудної залози є одним із найбільш розповсюджених злоякісних захворювань у жінок у світі. Відповідно актуальність цієї теми зумовила проведення аналізу зв’язку РГЗ із гормонами, доцільністю неоадʼювантного впливу хіміотерапевтичними препаратами чи гормонотерапією, а також як метод лікування на І-му етапі розглянуто оперативне лікування. Ретроспективно проаналізовано 115 випадків захворювання пацієнток на рак грудної залози І-ІІІ ст., люмінальних А- та В-типів, які отримали комплексне лікування у КНП “ПКОЦ ІФ ОР” протягом 2023 року. Вік пацієнток варіювався в діапазоні 28-87 років, у середньому становив 60±2-4 років. Кількість пацієнток з люмінальним типом А складала - 85, а з люмінальним В - 30. Неоадʼювантне хіміотерапевтичне лікування отримали 35 пацієнток, неоадʼювантну гормонотерапію - 15. Прооперовано на першому етапі - 65 пацієнток. На основі таких досліджень вивчалась відповідність отримання певного ступеня патоморфозу (І–IV ст.) до імуногістохімічного, морфологічного типу та схеми лікування. Мета. Вивчити та оцінити ефективність неоад’ювантного хіміотерапевтичного лікування у пацієнток з гормонзалежними формами раку грудної залози. Матеріали та методи. Ретроспективно проведено аналіз етапів лікування у 115 пацієнток на рак грудної залози І-ІІІ ст., люмінальних А- та В-типів, які отримали комплексне лікування у КНП «ПКОЦ ІФ ОР» протягом 2023 року. Результати. Проаналізовано використання схем неоад’ювантного лікування, хіміотерапевтичного та гормонального відповідно до імуногістохімічних та морфологічних типів, стадій та ступенів диференціації пухлин. Висновки. У результаті проведеного дослідження щодо отримання пацієнтками з гормонозалежним раком грудної залози передопераційного системного лікування ми змогли оцінити відповідність отриманих патоморфозів до отриманої схеми лікування. Відповідно ефективність неоад’ювантного системного впливу спостерігалась як при отриманні хіміотерапевтичних препаратів, так й антигормональних, що, у свою чергу, мають меншу токсичність, непереносимість та побічну дію препаратів, що вказує на доцільність більшого обговорення індивідуалізації системного лікування на доопераційному етапі.