(untitled) (Art of Medicine, 2023)
На сьогодні проблема хронічного алкоголізму стосується всіх верств населення в цілому світі. Надання стоматологічної допомоги пацієнтам, які страждають на цю патологію, становить складну задачу, яка потребує комплексного підходу. Алкоголь і його метаболіти негативно впливають на стан ротової порожнини. Захворюваність потаторів на лейкоплакію, еритроплакію, глосит, карієс, пародонтоз і карциному ротової порожнини в декілька разів вища в порівнянні з непитущими. Це пов’язано з декількома факторами, зокрема з хімічними властивостями алкогольних напоїв, наслідками блювання, дією активних метаболітів етилового спирту, запальними процесами, дисплазією епітелію ротової порожнини, порушеннями метаболізму, зміною харчових звичок і погіршенням особистої гігієни. У алкозалежних часто виникають соматичні захворювання, клінічними проявами яких також бувають ураження ротової порожнини. Функціонально-морфологічні розлади різних органів, систем і обміну речовин у потаторів створюють проблеми не тільки при лікуванні стоматологічної патології, а й при анестезіологічному забезпеченні. Алкоголізм призводить до змін особистості, розладів серцево-судинної та нервової систем, а також печінкової дисфункції, які вимагають відповідної корекції у переопераційному періоді. Як гостре алкогольне сп’яніння, так і хронічний алкоголізм значно змінюють метаболізм інгаляційних і внутрішньовенних анестетиків, опіоїдів і інших препаратів, котрі застосовують для анестезіологічного забезпечення. Дози препаратів для анестезії доцільно зменшувати при гострому алкогольному сп’янінні та корегувати при планових втручаннях із акцентацією на сформованій толерантності до них. Регіонарна анестезія та аналгезія у таких пацієнтів також мають свої особливості. Обізнаність лікарів у патофізіології хронічного алкоголізму, своєчасне лікування та сприяння утриманню хворих від уживання алкогольних напоїв здатні зменшити кількість ускладнень і летальність у пацієнтів стоматологічного профілю.